Obratlovci NPR Brouskův mlýn

RNDr. Jiří Pykal

Agentura ochrany přírody a krajiny, Nám. Přem. Ot. II. , České Budějovice

     Soustavnější zoologický průzkum nivy Stropnice v NPR probíhá až během posledního desetiletí. Inventarizační průzkum obratlovců byl proveden v roce 1992 (Pykal 1993). Od té doby je území rezervace průběžně sledováno. Území víceméně pravidelně navštěvují Petr Bürger, Jiří Pykal, Jan Mikoláš a Jiří a Renata Tomáškovi.
     Tento příspěvek je založen především na výsledcích vertebratologického průzkumu z roku 1992, ale bere v úvahu i nově hlášené nálezy z posledního desetiletí včetně roku 2003, kdy byl také proveden podrobnější průzkum obojživelníků.
     Druhově nejpočetnější skupinou obratlovců v rezervaci jsou ptáci. Mnohé ptačí druhy mají specifické nároky na prostředí a mohou tak nejlépe charakterizovat společenstva obratlovců, proto bude tato skupina probrána nejdříve.
     Na území rezervace bylo zatím zjištěno 75 ptačích druhů. Je velmi pravděpodobné, že při soustavném intenzivním průzkumu by se tento počet ještě zvýšil o další protahující nebo vzácně zaletující druhy vzhledem k poměrně značné rozloze a protáhlému (víceméně liniovému) tvaru rezervace. Nejpodstatnější pro charakteristiku ptačí fauny rezervace jsou ale hnízdící druhy.
     Nejpočetnějšími a nejtypičtějšími ptačími druhy na otevřených lučních a mokřadních plochách říční nivy jsou rákosník proužkovaný (Acrocephalus schoenobaenus), strnad rákosní (Emberiza schoeniclus), cvrčilka zelená (Locustella naevia) a rákosník zpěvný (Acrocephalus palustris). Méně početné, ale zcela typické a cenné druhy těchto biotopů jsou bekasina otavní (Gallinago gallinago) a slavík modráček středoevropský (Luscinia svecica cyanecula), v první polovině 90. let též cvrčilka slavíková (Locustella luscinioides). Počet pravidelně hnízdících párů bekasiny otavní lze odhadnout na minimálně 5 párů. Početnost slavíka modráčka má vzestupnou tendenci: v roce 1992 byly v rezervaci zjištěny 3 páry, po roce 2000 pravidelně 10 – 12 párů. Naopak vymizela cvrčilka slavíková. V roce 1992 hnízdily 2 páry, od druhé poloviny 90. let již nebyla pozorována. V porostech rákosin v nivě řeky hnízdí také 1-2 páry motáka pochopa (Circus aeruginosus).
     V okolí otevřených vodních ploch byly zjištěny i v hnízdní době dva druhy chřástalů – chřástal vodní (Rallus aquaticus) a chřástal kropenatý (Porzana porzana). V roce 1997 se ozývali dokonce 3 samci chřástala kropenatého pod mostem u Brouskova mlýna (Bürger). Nejvýznamnější vodní plochou tohoto typu byla rozsáhlá laguna na levém břehu Stropnice u Brouskova mlýna, která však v posledních letech zřejmě po zaklesnutí koryta Stropnice téměř zarostla zblochanem vodním.
     V porostech dřevin v rezervaci a při okrajích lesů sousedících s rezervací hnízdí nejpočetněji pěnice slavíková (Sylvia borin), pěnice černohlavá (Sylvia atricapilla), budníček menší (Phylloscopus collybita) a budníček větší (Phyyloscopus trochilus). Do rezervace však zaletuje také množství vzácnějších lesních druhů, např. Sluka lesní (Scolopax rusticola), řada druhů dravců, např. Včelojed lesní (Pernis apivorus), ostříž lesní (Falco subbuteo), krahujec obecný (Accipiter nisus) aj.
     Mnohé druhy rezervací protahují. Četné druhy vodních a mokřadních ptáků můžeme zastihnout zejména v období jarních záplav, kdy se řeka rozlije a vytvoří rozsáhlejší vodní plochu. V posledním desetiletí zde byli na průtahu zastiženi ostralka štíhlá (Anas acuta), jeřáb popelavý (Grus grus), bukač velký (Botaurus stellaris), koliha velká (Numenius arquata) a mnohé další druhy. Zejména bekasina otavní a čejka chocholatá (Vanellus vanellus) jsou na průtahu početné – za vhodných podmínek lze zjistit při jedné návštěvě až desítky jedinců obou druhů.
     Niva Stropnice v rezervaci je také potravním biotopem pro vlaštovkovité ptáky, živící se létajícím hmyzem nad rezervací – vlaštovku obecnou (Hirundo rustica), jiřičku obecnou (Delichon urbica) a zejména břehuli říční (Riparia riparia), jejíž početná kolonie, jedna z největších v jižních Čechách je v pískovně u Třebče asi 500 metrů od hranic rezervace. V podzimním období je rezervace a její okolí lovištěm protahujících dravců – pilichů šedých (Circus cyaneus).
     Fauna obojživelníků byla v rezervaci sledována při inventarizačním průzkumu v roce 1992 a orientačně opět v roce 2003. Mokřadní prostředí v rezervaci poskytuje obojživelníkům dobré podmínky, ale jejich rozmnožování probíhá téměř výhradně na rybnících v sousedství, protože v rezervaci chybějí vhodné vodní plochy se stabilnější hladinou (výjimkou je několik snůšek „hnědých“ skokanů v mělkých tůňkách vytvořených pro management rašelinné vegetace). Rezervace je proto obojživelníky využívána jako potravní biotop. V rezervaci a jejím bezprostředním okolí bylo zjištěno 6 druhů obojživelníků:
Skokan krátkonohý (Rana lessonae) – rozmnožuje se prakticky ve všech rybnících v okolí rezervace (Čilíř, Duchna, nádrž u Nového Dvora), nejpočetnější populace (cca 20 tokajících samců) byla zjištěna v roce 2003 na ryb. Horní Vlčinec. Juvenilní i adultní jedince lze však zastihnout i na všech podmáčených místech v rezervaci. (Pozn.: Jen velmi malý podíl počtu „zelených“ skokanů připadá na skokana zeleného (Rana kl. esculenta). Podle hlasových projevů samců drtivě převažuje skokan krátkonohý).
Skokan štíhlý (Rana dalmatina) – v dubnu 2003 zjištěn 1 tokající samec a 11 snůšek tohoto druhu v bývalé pískovně u silnice mezi jílovickým nádražím a vsí Jílovice asi 700 metrů od hranic rezervace. Později byl nalezen 1 adultní jedinec v rezervaci – v rašelinné louce na pravém břehu řeky nedaleko mostu. V roce 1992 nebyl tento druh v rezervaci zjištěn.
Skokan ostronosý (Rana arvalis) – zjištěn v rezervaci naopak jen v roce 1992, a to v olšinách pod hrázemi rybníků Dolní Vlčinec, Duchna a Kristián.  Intenzita průzkumu v roce 2003 byla však nižší.
Kuňka obecná (Bombina bombina) – v podstatě stabilní populace o několika desítkách jedinců se rozmnožuje na rybnících při severozápadním okraji rezervace – Čilíř, Kristián, Přední Blatník a v nádrži u Nového Dvora.
Rosnička zelená (Hyla arborea) – jednotlivé kusy opakovaně zjišťovány v rezervaci, běžně se rozmnožuje na rybnících v okolí.
Ropucha obecná (Bufo bufo) – velké množství pulců zjištěno v roce 2003 v ryb. Dolní Vlčinec. V roce 1992 byl tento rybník čerstvě vyhrnut a na velmi nízké vodě, takže zde tehdy nebyla zjištěna.
Blatnice skvrnitá (Pelobates fuscus) – výskyt je znám pouze z blízkého okolí rezervace, a to z pískovny u Třebče asi 500 m od hranic rezervace (Heneberg).
     Během posledního desetiletí byly v rezervaci zjištěny tři druhy plazů. Běžná je užovka obojková (Natrix natrix), na otevřených plochách (především na rašelinných loukách) v rezervaci se nehojně vyskytuje zmije obecná (Vipera berus) a zjištěna byla také ještěrka živorodá (Lacerta vivipara) - vše pozorování V.Molka.
     Podrobný průzkum druhového složení savců nebyl proveden, pozornost byla soustředěna především na synuzii drobných savců. Z nich je nutno zmínit výskyt dvou typických mokřadních druhů v rezervaci, a to rejsce černého (Neomys anomalus) a hraboše mokřadního (Microtus agrestis).
     Nejcharakterističtějším savcem v NPR Brouskův mlýn je ovšem vydra říční (Lutra lutra). Její pobytové stopy, požerky a ochozy jsou v rezervaci – zejména podél Stropnice – pravidelně zjišťovány. Zajímavostí je, že v požercích jsou početně nacházeny zbytky lastur – někdy až desítky kusů na jednom místě – velevruba malířského (Unio pictorum), který je zde v řece Stropnici běžný.
    
 Na základě sledování fauny obratlovců v rezervaci v posledním desetiletí lze doporučit postupnou realizaci dvou revitalizačních zásahů, a to:
1.	Obnovení větší vodní plochy (laguny) na levém břehu řeky pod Brouskovým mlýnem (nad mostem). Toho lze dosáhnout buď pročištěním (prohloubením) její plochy, dnes prakticky zcela zarostlé zblochanem, nebo zvýšením hladiny vody v této ploše (případně kombinací obou zásahů). Obnovení trvalé otevřené vodní plochy  by opět vytvořilo vhodný biotop pro některé vodní a mokřadní druhy ptáků (různé druhy kachen, chřástali) i v období s nižšími průtoky vody ve Stropnici.
2.	Vytvoření menších tůní na vhodných místech v rezervaci. Tyto tůně o průměru zhruba 10 – 20 metrů a maximální hloubce kolem 1 metru by mohly sloužit jako místa rozmnožování obojživelníků (která dnes v rezervaci prakticky chybějí) i jako potravní biotop pro některé druhy ptáků. Otázkou ovšem je, kde by tyto tůně měly být vytvořeny. Měly by být v místech, kde je dostatečně vysoká (a víceméně stabilní) hladina vody, zároveň by však neměly být v místech, která jsou častěji a trvaleji přeplavována říční vodou při záplavách, což by způsobovalo jejich eutrofizaci, zanášení jemnými splaveninami apod. Jako nejvhodnější místo se z tohoto pohledu jeví prameniště pod okrajem lesa na pravém břehu řeky asi 250 metrů pod mostem u Brouskova mlýna, kde je celoročně dostatek přitékající vody a vegetace je zde silně zruderalizovaná (zblochan). Bylo by však také třeba vyřešit odvoz veškerého vytěženého materiálu mimo rezervaci.